Dette irriterer meg hver dag.
Se her. Et klesstativ.
Det bulker jakken, -
- og så skal man henge den her... Hva er dette?
Henger og dingler.
Den som designet dette, er ingen venn av programmet.
Jeg har hørt at mange av dere mener at romforskning er bortkastet tid.
Greit for dere.
Da må jeg ta tilbake alt dere skylder romforskningen. Vi begynner her.
Barnemat.
Håper dere ikke har nyfødte.
NASA hjalp til med å utvikle en næringsforbedret barnemat -
- med basis i astronautmat for lange reiser i rommet.
Ingen Air Jordans.
Sålen ble utviklet som polstring for astronauthjelmer.
Ser dere? Funker bra.
Å ja. Minneskumgummi. Madrasser.
Det utgår.
Og dette. Ja.
Selfie-kameraet.
Jeg vil ikke plage dere.
Dere hadde ikke hatt dem. Hadde ikke eksistert.
NASA var med på å utvikle bildesensoren som brukes i disse digitalkameraene.
Hvis jeg ikke bare brekker av kameraet, må vi kvitte oss med hele telefonen.
Dette gir meg ingen glede.
Kanskje litt glede, da.
Ingen legeringer. Til sportsutstyr. Det blir ikke noe av.
Ingen solbriller.
Hvordan hadde livet vært?
Og Tang.
Ja, Tang.
Gudenes nektar.
Har ingenting med romforskning å gjøre.
Ble ikke utviklet av NASA. Bare en vandrehistorie.
Men jeg elsker det. Jeg kunne startet programmet nå -
- men jeg vet ikke hvor jeg er, -
- for jeg kastet telefonen, som har rombasert GPS-system.
Jeg er fortapt!
Velkommen.
Velkommen til programmet.
Jeg er Bill Nye, jeg er her for å... Tør jeg si det?
Redde verden.
Da jeg gikk i tredje klasse -
- fortalte Mrs. Cochran oss... Hun var læreren.
Hun sa at det var flere stjerner på himmelen enn sandkorn på stranden.
Jeg husker at jeg tenkte:
"Det... Det er vilt.
Mrs. Cochran -
- er du høy?"
Tror ikke hun var høy. I alle fall ikke da.
Selv om det er mye sand på en strand...
Hvis man ser den veien... Det er sand helt til horisonten.
Det er sand der. Se bak dere. Der er det mer sand.
Det er sand under føttene. Også når tidevannet renner ut.
Men det viser seg at det er ti ganger så mange stjerner i kosmos -
- som det er sandkorn på Jorda.
Det er... Ja. Det er mange stjerner, folkens.
Selv på en liten dag.
Det er... enormt mange stjerner.
Vi er bare en liten prikk.
En liten prikk.
Jeg er som sandkorn på stranda.
Jeg er en liten prikk.
Og Jorda -
- hvis man ser kosmisk på det, er en liten prikk -
- som går i bane rundt sola, som er en helt vanlig stjerne.
Jeg er en prikk på en prikk sammen med prikker -
- i bane rundt en prikk -
- med milliarder av prikker midt i prikkløsheten.
Jeg suger.
Jeg er ingenting.
Men med hjernen, som bare er så stor, kan man forestille seg alt dette.
Man kan vite hvor man er i rommet, hvor man er i kosmos.
Og med denne innsikten kan vi, om jeg får si det, forandre verden.
Folk sier: "Romforskning er for dyrt.
For mye å gjøre på Jorda. For mye som foregår.
Vi har... Vi må betale lærerlønninger, -
- skaffe rent vann, fornybar energi -
- og internettilgang for alle i verden."
Andre sier at vi må bygge baseballstadioner. Ja.
Spesielt.
Man kan ikke... Man kan ikke velge.
Det er ikke enten-eller. Man må gjøre alt på en gang.
Så folk sier:
"Hvor mye bruker NASA på romforskning?"
"Ti prosent av USAs føderale budsjett."
Ti prosent. Nei, mine venner.
La oss si at denne bollen representerer USAs nasjonalbudsjett.
Bare én av disse myke kulene, -
- en halv prosent av det føderale budsjettet, -
- er det USA, som har størst romfartsbyrå, bruker på verdensrommet.
Jeg er glad i deg.
Men det er utrolig. Vi får så mye for det.
Og USA, som dere vet, -
- er ikke det eneste landet som har et romfartsprogram.
Land... rundt om i hele verden har romfartsprogrammer.
Flere titalls.
For de vet hvilken verdi det gir samfunnet deres.
De får flere utdannede forskere og ingeniører, flere teknikere.
En utrolig nasjonalstolthet.
Ved å samarbeide med romfartsbyråer rundt om i verden, -
- lærer vi mer om kosmos og vår plass i det.
Det er noe utrolig menneskeheten gjør.
For en utrolig bruk av vårt intellekt og våre gaver.
Nå vil jeg ta dere med til et annet land.
Bort fra USA, til den andre siden av verden, -
- der vår fantastiske korrespondent Emily Calandrelli -
- skal vise dere hva et annet land gjør i verdensrommet.
Vent litt.
Vi velger å dra til månen og gjøre de andre tingene.
Ikke fordi de er enkle, men fordi de er vanskelige.
John F. Kennedys sirenesang -
- var begynnelsen på en gullalder for romprogrammet i USA.
I dag er et annet land på vei oppover som en romfartsmakt.
ROMFARTØY - PLATTFORMER - SATELITTER
Ingen har vært på månen på en stund. Vi måtte spesialbygge noe.
Dette er det vi har. Den er laget for å sitte på en rakett.
Indias nasjonale rombyrå ISRO er allerede et av verdens største.
Her i den private sektoren utmerker et team med unge ingeniører seg.
De prøver å gjøre noe svært sjeldent.
Å lande et romfartøy på månens overflate.
Gjennomsnittsalderen her er nok 24, kanskje 25.
- Det er så ungt. - Ja.
Det minner meg om Apollo-programmet. På den tiden -
- var gjennomsnittsalderen for en NASA-ansatt 27 år.
Det er utrolig.
Bare tre stormakter i historien, USA, Sovjetunionen og Russland, -
- har klart det disse unge ingeniørene prøver å få til.
En myk landing på månens overflate.
Lykkes de, vinner de en premie på 20 millioner dollar -
- når landingsfartøyet sender tilbake bilder fra overflaten.
Ingen privat enhet har noensinne landet på månen.
Dette er annerledes og utfordrende. Det er det denne generasjonen vil.
Jeg tror teknologien vi bygger kan hjelpe folk.
Det er fint.
Jeg gleder meg til å se bildene av Jorda -
- som landingsfartøyet tar på vei til månen. Spennende.
På teamet vårt treffer man den nye millienniumsgenerasjonen.
De er ikke begrenset av hva man tror er mulig eller hva normen er.
Man velger noe, og sier: "Jeg skal løse dette."
Som noe som ble tenkt ut og bygget bare i India, -
- tror jeg det er svært frigjørende for mange -
- å si: "Ingen problemer er for store."
Bra jobbet. Vel blåst.
- Det var kult. - Ja, det var utrolig.
Bare et par ting.
For det første snakket han om "disse karene".
- Men det var jo mange kvinner. - Ja.
Mange flere kvinner enn jeg forventet.
For når man har et ingeniørdrevet program, -
- er det vanligvis ikke med så mange kvinner,
- men der var det mange. - Et øyeblikk.
- Du er romfartsmekaniker? - Ja.
- Vel blåst, mekaniker. - Ja.
Bare ett... Gikk du på MIT?
- Ja. - I øst et sted?
Kult. Det var mange kvinner som jobbet med dette oppdraget.
Ja, jeg var så imponert. De vet hva de driver med.
De er egentlig en av de tre som ligger i teten av hele konkurransen.
Men det som er viktig å huske på, er at det ikke bare handler om teknologi.
Det handler også om økonomi. For det er dyrt å dra til månen.
Hva har de, og hva trenger de?
De har skaffet noen millioner, men det koster flere tiltalls millioner
- å komme seg til månen. - La oss bli litt tekniske.
- Hvilken rakett skal de reise med? - De skal bruke Indias PSLV-rakett.
- Myndighetenes rakett. - Polarsatelitt-bæreraketten.
- Så romantisk. - Ja. Kjempesøtt.
ISRO: Den indiske romforskningsorganisasjonen.
- Det er Indias NASA. - Ja.
Så det er privatfinansiert.
Et av konkurransens krav er at det hovedsaklig er privatfinansiert.
For alle som har fått til en myk landing på månen -
- er store statlige programmer med svære statlige budsjetter.
Ingen private har fått til en myk månelanding.
- De vil være de første. - Så kult.
- Og jeg fikk dratt dit. Rått. - Ja. Hadde du det gøy?
Så gøy. Jeg fikk jo dra til den andre siden av kloden -
- for å snakke om å dra til månen med råkule ingeniører og spise masse naan.
Kult. Takk skal du ha, Emily Calandrelli.
Så bra.
Emily var i India, -
- der en privat organisasjon bygger et romfartøy som skal dra til månen.
Det er utrolig. Slikt skjedde aldri før.
Å utforske månen var for store myndigheter.
For NASA, Sovjetunionens rombyrå, eller nå det kinesiske rombyrået.
Men ting forandrer seg.
For å snakke om privat romforskning og statlig romforskning -
- har vi et ekspertpanel.
Dr. George Whitesides fra Virgin Galactic.
Chris Lewicki fra Planetary Resources.
Og dr. Michelle Thaller fra NASA.
Velkommen.
Godt å se dere.
Takk for at dere tok dere tid.
Vi lever i en utrolig periode.
- Absolutt. - Der romforskning utføres -
- av myndighetene og dere.
George, la oss begynne med deg.
- Dere vil selge billetter. - Ja. Vi har solgt om lag 700.
ADM.DIR.
Du er fra Virgin Galactic?
Ja. Richard Bransons romselskap.
- Å, det, ja. - Ja.
Og... når har dere tenkt å fly?
Når vi er klare.
Det er jo noe som aldri er gjort før.
Vi prøver å åpne verdensrommet for dere.
- Forresten... - Og alle dere.
Hvem vil ut i verdensrommet?
Det er vanskelig. Vi må gjøre det ordentlig.
Så vi flyr når vi er klare. Men snart.
- Snart. - Ja.
I romforskning er "snart" -
- mindre enn ti år, kanskje.
Lenge før det.
Lenge før. Hvis jeg skulle kjøpt en billett,
- hva hadde det kostet meg? - Vel, for deg, Bill...
Nei, prisen er 250 000 dollar.
En kvart million... Så kan vi fly i verdensrommet.
Jeg pleier å si at NASA kjøper billetter fra russerne -
- for, jeg vet ikke, 80 millioner dollar per stykk?
Så 250 000 dollar -
- er jo mye penger, men vi skrur ned prisen etter hvert.
- Dere har hatt noen problemer. - Ja.
Vi hadde... en prøveflyvingsulykke... Verdensrommet... er vanskelig.
Det er ikke enkelt å åpne romfronten, ikke sant?
Vi lever i en verden der vi ser science fiction overalt, men...
Man ser for seg at romskip suser rundt overalt.
Vi lever i en av menneskehetens mest spennende tider, -
- der vi faktisk åpner romfronten for første gang.
Og det er vanskelig. Veldig vanskelig.
Og noen ganger har man utfordringer, men man må bare fortsette, og...
Det kommer til å være viktig for verdens fremtid.
Chris, dere prøver også å tjene penger på verdensrommet.
Prøver å utvide økonomien til verdensrommet, slik at vi kan sende flere.
For de av dere som... Bare for å gjøre det klart.
Dr. Whitesides og jeg har en fortid.
Vi har møttes mange ganger på konferanser.
Chris, du styrte Mars-roverne, sant?
Ja. Jeg jobbet for Jet Propulsion Laboratory -
- og var så heldig å få jobbe med et supert team -
- med Spirit, Opportunity og Phoenix -landingsfartøyet.
Nå er du i et privat selskap. Hva driver dere med?
Vi vil i bunn og grunn ha flere passasjerer, -
- mindre bagasje, og et sted å fylle tanken ute i rommet.
Et sted å fylle tanken. Har de... bensinstasjoner i verdensrommet?
- Det som skal til for drivstoff i rommet. - Har de?
Vi er interessert i asteroider i nærheten av Jorda.
Gjenstander som er igjen etter da solsystemet ble skapt -
- som bare har vært der ute i milliarder av år.
Og de siste 20 årene har vi funnet ut -
- at alt vi trenger for å leve, overleve og bygge ting, -
- og selv å fylle tanken til et romfartøy, finnes der ute på gjenstandene.
Hvordan fungerer dette? Jeg flyr i romraketten min -
- din, din, og NASAs, -
- og så kommer jeg til en asteroide og sier: "Vær hilset, CP99Q". -
- eller hva det nå er. Hva skjer så?
På en karbonrik asteroide, -
- som ligner veldig på en komet, er det mye vann og flyktige stoffer.
- Oksygen, hydrogen... - Har komethaler vann?
Komethaler har vann. Sola varmer dem opp -
- og brenner bort materialet... Derfor ser vi kometer på himmelen.
På mange måter har asteroider samme materialer. Vi kan få tak i dem.
Kanskje brenne dem bort eller utvinne dem.
Man kan skaffe hydrogen og oksygen, -
- de to elementene som har drevet alle romfergene i historien.
- Dr. Thaller. - Ja.
Dere har asteroideoppdrag.
Jeg var på Cape Canaveral for oppskytingen av OSIRIS-REx.
- Jeg sto rett ved siden av deg. - Ja. Og du snakker fortsatt med meg.
Overraskende. Så akronymet er...
- Det er mye i det akronymet. - Fikk hovedetterforskeren til å unnskylde.
- Jeg kan si det hvis du vil. - Optisk...
Det er Opprinnelses -
- spektraltolknings sikkerhetsregolittutforsker.
- Ja, OSIRIS-REx. - OSIRIS-REx.
Dere utforsker en asteroide.
Skal dere samarbeide med Chris?
Akkurat nå er det parallelle virksomheter.
Vitenskapen bak å finne ut av hva en asteroide består av...
Han snakker om ting som vann på asteroider.
- Hvordan har vi påvist vannet? - På grunn av NASA.
Et antall oppdrag, inklusive Dawn-oppdraget, -
- som er ved Ceres akkurat nå, -
- har t.o.m. påvist en isvulkan.
- Er Ceres en asteroide? - Ceres er den største asteroiden.
Med en diameter på rundt 970 km.
Det viser seg at det er så mye vann og muligens is under overflaten -
- at den har en isvulkan.
Så vi finner ut av hva asteroidene består av.
Og vi jobber med folk...
Alt de finner ut om asteroider, er noe vi kan bruke.
Vi har møttes noen ganger, Chris. Sist gang var i Seattle.
- Du koste deg der. - Du går alltid rundt med...
- Har du med deg meteorer? - Ja.
- Hva...? Hva har du? - Hva jeg har med meg?
- Ja. - Jeg har noen greier.
Jeg tar alltid med meg noe som både er vakkert -
- og ganske interessant, og det er en jernmeteoritt.
Dette heter...
Den er ganske tung.
Få dr. Whitesides til å ta en titt.
Det interessante med den er ikke bare at den er vakker, -
- men at det er en gjenstand fra verdensrommet.
Denne landet i Europa.
På grunn av mønsteret på den, som kalles Widmanstätten-mønsteret, -
- oppkalt etter en stolt tysker for hundre år siden.
Men når den kjøles ned i rommet, får man dette mønsteret.
Fins ikke opp/ned. Går alle veier og skaper et vakkert mønster.
- Derfor... - Sporene blir lange.
De blir lange over lang tid. Denne brukte flere millioner år på nedkjøling.
Slik vet man at den ikke er fra Jorda.
Det er fantastisk.
Hva skal dere gjøre for å unngå at vi blir truffet av en sånn?
Selv en liten en hadde vel vært problematisk?
Det er en av tingene OSIRIS-REx -oppdraget jobber med nå.
En av bokstavene i akronymet står jo for "sikkerhet".
- Hvis du er bekymret, er dette bra. - Det er det. Absolutt.
Hvor mange krysser Jordas bane?
Det er nok noen i Jordas bane nå.
Vi trenger et romprogram bare for det.
Absolutt.
Så dere vil grave i asteroider, dere vil få folk opp i verdensrommet,
- og dere forsker på asteroider. - Absolutt.
Skal dere samarbeide, eller...?
Konkurrerer dere?
- Det gjør vi vel allerede. - Ja.
Det vi driver med i dag hadde ikke vært mulig -
- uten 50 år med romforskning. Og med billig tilgang til rommet, -
- er dette noe som kan gå fra å være en statlig aktivitet -
- og gå i parallell en stund.
Og slik vi har gjort med nesten all industri på Jorda, -
- finner vi ut hvordan det skaleres, forsterkes og gjøres til et marked.
Ja. Vi gleder oss til det.
Vi har... Folk tenker på romskipet vårt som et sted der mennesker -
- har det gøy, og det kommer de til å ha. De kommer til å ha det fantastisk.
Men det er også en flott plattform for eksperimenter og teknologer -
- å komme opp i null gravitasjon, og å ha noe man kan lære av, -
- å se ut av vinduet og se månen, stjernene og sånne ting.
Og å kunne gjøre det mye billigere -
- enn på andre måter. Vi ser det som en forskningsplattform.
Så hva er best? Privat eller offentlig?
Er det offentlige ineffektivt?
Samarbeid, kompis.
Vi må ha dem sammen i lav bane rundt Jorda.
Jeg vil ha astronauter opp til romstasjonen igjen -
- fra amerikansk jord.
Dr. Thaller, dr. Whitesides, Mr. Lewicki.
Dere kommer til å forandre verden.
Takk. La oss dra ut og redde den.
La oss redde verden med verdensrommet.
Folk har fortsatt mange spørsmål om romforskning.
For å svare på noen av dem, har vi vår gode venn som vi kaller -
- den slemme astronauten.
SPØR EN ASTRONAUT!
SPØR EN SLEM ASTRONAUT
Dumt.
"Hva hadde du sagt til et barn som vil bli som deg?"
Vel... jeg hadde sagt at han måtte sikte litt lavere.
Du kommer aldri opp til dette nivået.
"Hvordan sa du farvel til barna dine før du dro ut i verdensrommet?"
Vet ikke. Har ikke truffet dem ennå.
Pass.
"Hva liker du best ved verdensrommet?" Tror det er den friske luften.
"Står det 'astronaut' på visittkortene dine?"
Nei. Det står "massasjeterapeut med spesialkunnskaper".
"Hvordan tisser man i verdensrommet?"
Dette kommer helt fra Argentina.
"Hvorfor ville du bli astronaut?" La meg se.
Ville dra så langt som mulig vekk fra unger som deg.
Dette er fra... Helt fra Kina.
Slutt å hacke og gi oss pengene tilbake.
"Får det å se Jorda på så langt hold deg til å tenke på hvor små vi er?"
Litt. Men la meg vise deg noe annet som får deg til å føle deg liten.
SPØR EN SLEM ASTRONAUT
Det var Joel McHale. Genialt.
Før vi går videre...
Jeg må bare ha et øyeblikk.
Fortell dem hva du synes, Bill.
BILL TRENGER ET ØYEBLIKK
Ja, alle vil dra til Mars.
Vi vil sende folk til Mars fordi de utforsker mye fortere -
- enn våre beste roboter.
Men når vi kommer til Mars, vil vi ikke å bygge en koloni -
- mer enn vi har en koloni på Antarktis.
For akkurat som på Antarktis, er det sykt kaldt på Mars.
Ok. Det er ingen mat, -
- det er nesten ikke vann, og man kan ikke puste.
Det tredje, det med pustingen, -
- merker man med en gang man åpner døra til kabinen.
Vi vil dra til mars for å utforske og finne ting -
- som vil endre menneskets historie. Ja.
Men alt med måte.
Vi kan gå i bane i 2023, -
- vi kan lande der noen år senere, kanskje i 2028.
Hvem vet hva som vil skje? De som lever i dag ville få oppleve noe -
- som menneskene aldri har opplevd. Så la oss dra til Mars.
BILL TRENGER ET ØYEBLIKK
Takk. Beklager det der.
Vi snakker om verdensrommet. Så la oss gjøre noe gøy.
Kom igjen.
Bli med bort hit.
Verdensrommet er gøy.
Det er inspirerende.
Det får frem det beste i oss.
Vi har snakket hele kvelden om verdien ved romforskning.
Men det er noe annet vi må huske på: Verdensrommet er bare kult.
Vi kjører med raketter og spretter rundt i lav gravitasjon.
For å demonstrere hvor kult verdensrommet er, -
- gi en stor applaus for Roman.
FJERDEKLASSING
- Roman... du har laget basketballbane? - Det har jeg, Bill.
- Er det din bane? - Det er min bane.
Og... hva gjør du her?
Jeg vil spille én mot én med deg.
- Én mot én med meg? - Én mot én med deg.
- Her på banen din? - Her på banen min.
Vel... publikum liker det visst.
- Liker du basketball? - Ja.
- Er du god? Kan du drible? - Ja.
- Har du et yndlingslag? - Ja.
Yndlingslaget mitt er Los Angeles Clippers.
Clippers.
Los Angeles. For de som ser på i Papua Ny-Guinea, -
- så er vi i Los Angeles.
Han er Clippers-fan, så...
Så vi skal bare... Vi skal spille.
- Tror du at du kan dunke mot meg? - Tror det.
Jeg tror kanskje... Jeg tror kanskje du kan dunke mot meg.
Hør her...
Jeg var redd dette ville skje.
Så jeg inviterte en venn. Mine damer og herrer,
NBA-superstjernen Diamond Stone fra Los Angeles Clippers.
- Takk for at du kom. - Bare hyggelig.
Har du hørt på denne Roman?
- Nei. - Han er tøff i kjeften.
Han bare... Han dribler med begge hender og er breial...
Og han sier at han skal dunke mot meg.
Jeg så på ham og tenkte at jeg ikke ville ta sjansen.
Det var derfor jeg ba deg om å komme.
Tror du at du kan dunke mot ham?
Ikke egentlig.
- Bra svar. - For han er høy, -
- du har sett ham spille.
- Er det ditt første år i Clippers? - Ja, sir.
Koser du deg?
- Ja. - Så bra.
Greit. Dette programmet handler om verdensrommet.
Jeg har en idé.
Vi er på Jorda... Du er en basketspiller fra Jorda.
Mange i publikum er fra Jorda, og mange av seerne er jordboere.
Men det vi gjør, -
- er å la Roman spille som en fra månen.
Han skal spille med månegravitasjon.
Her.
En åttendedel av Jordas masse, en sjettedel av gravitasjonen.
Og så skal han dunke mot deg
- i Jordas gravitasjon. - Prøv å dunke.
Det er sånn vi gjør det. Han skal prøve.
Han skal prøve.
MÅNEHOPPING
Slik gjør vi det.
Dere skal spille én mot én.
- Ok. - Du må gi meg den.
Greit.
Jeg spratt den liksom... Jeg er kul.
Vent. Ta hverandre i hendene.
La oss ha en bra kamp.
Ok, da setter vi i gang.
REPRISE
Husk, unger. Verdensrommet er skikkelig kult.
Takk til gjestene mine. Chris, Michelle og George.
Gå ut og redd verden nå!
Tekst: John Friberg